Големият кораб минава, минава край нас младостта - LZ
Вълните на времето се плискат в брега на спомените ни, носейки със себе си емблематичната мелодия на „ Големият транспортен съд минава “.
Тази ария, дело на българската рок група LZ , е не просто музикално произведение, а портал към една отминала ера, белязана от търсене на смисъл, жадност за смяна и религия в бъдещето.
LZ се появява на музикалния хоризонт на България през 1970 година, само че корените им се крият още от 1960-те. Първоначално групата се споделя „ Младост 65 “, само че през 1973 година се прекръства на LZ, буквите на българското гражданско въздухоплаване и на българските радиолюбители в ефира..
В състава на LZ през годините са се преплитали разнообразни музиканти, само че емблематичният им интервал е белязан от Силвия Кацарова (вокал), Светослав Нежнов (китара, вокал), Милчо Кацаров (бас китара), Владимир Джамбазов (клавишни) и Любомир Дамянов (цигулка, китара).
LZ не се вписват в типичните рамки на естрадната музика от това време. Те съчетават рок детайли с фолклорни претекстове, създавайки несравним жанр, който ги приближава до групи като Deep Purple и Led Zeppelin.
Музиката им е прочувствена, динамична, изпълнена с сила и обръщение. През 1982 година излиза албумът „ LZ IV “, в който е включена и песента „ Големият транспортен съд минава “. От този миг тя се трансформира в емблема на групата и нацяло едно потомство.
Текстът, написан от Живко Колев , е изпълнен с метафори, описващи пътуването на живота, неговите премеждия и търсенето на място в него. Музиката, композирана от Любомир Дамянов , е прочувствена и запаметяваща се, съчетавайки рок детайли с фолклорни претекстове. Вокалът на Силвия Кацарова е мощен и вълнуващ, пренасяйки посланието на песента с неповторима мощ.
„ Големият транспортен съд минава “ не е просто ария, а манифест на едно потомство.
В нея се крие копнежът за бягство от сивотата на всекидневието, търсенето на по-добър живот и вярата в смяната. Образът на кораба се трансформира в знак на вярата, на опциите, които се крият оттатък хоризонта.
Наследство, което остава
Въпреки че LZ се разпадат през 1990 година, музиката им остава жива и до през днешния ден. „ Големият транспортен съд минава “ продължава да се извършва от доста български музиканти, носейки посланието си през годините. LZ са част от културното завещание на България, знак на бунтарския дух и жаждата за живот.
Пътешествието им може би е завършило, само че музиката им ще остане вечно в сърцата ни.
ГОЛЕМИЯТ КОРАБ МИНАВА
Завръщам се тук след години
и боса ходя по брега,
реката потънала в синьо
разсънва позната горест.
Събужда предходните усеща
до през вчерашния ден горели в мен,
крайбрежните улички пусти,
целувките в мрака зелен.
Минава, огромният транспортен съд минава,
минава, огромният транспортен съд минава,
окъпан в безчет светлини,
вероятно без звук оттогава,
пътува през нашите дни.
Минава, огромният транспортен съд минава,
минава, огромният транспортен съд минава,
през моя тогавашен свят,
чудо сърцето ми прави,
годините връща обратно.
Събужда предходните усеща
до през вчерашния ден горели в мен,
крайбрежните улички пусти,
целувките в мрака зелен.
А аз край реката оставам,
край толкоз скъпи места,
огромният транспортен съд минава,
минава край нас младостта.
Минава, огромният транспортен съд минава…
Последвайте ЧЕТИЛИЩЕ в Телеграм :
Вижте още: МОЙ СТИХ, В ТЕБ ОТКРИХ НЯКОГА НАДЕЖДА – НЕЛИ РАНГЕЛОВА
![](/img/banner.png)
![Промоции](/data/promomall.png?5)